Stonebridge?
Stonebridge, kom.
Stonebridge?
Senderen er blevet ødelagt.
-Gå tilbage til lobbyen og vent der. -Skal ske.
-I har gemt folk. -Du er gal.
-Hvad med kvinden, du mødte i baren? -Hvilken en af dem?
-Du var der jo kun fem minutter. -Hende, du kørte i elevator med.
Nå, hende. Nej, jeg ved ikke, hvor hun er.
Men du har gemt hende.
-Før os til hende. -Hvorfor?
Fanden tage dig.
Før os derhen. Nu.
Vi skal op.
Manden med Stonebridge sagde, "I kan stoppe med at søge Latif".
Vi finder snart ud af, om Latif er der.
-Gør angrebsstyrkerne klar. -Vent.
Lobbyen er fuld af springstof.
Hvis I går til angreb, vil du få gidslernes blod på dine hænder.
Hvis Pakistan havde gjort sig umage, ville terroristerne ikke være der.
-Mine mænd har brug for mere tid. -Hvis Latif er der, er de nok døde.
-Det ved du ikke. -Hvis vi venter, kan flere nå at dø.
Jeg beder, general. Giv mine mænd en chance for at løse det indefra.
-I får indtil daggry. -Tak.
Vi fandt i hvert fald Latif. For det er vel ham?
Jo...
-Hvad mener du? -Porter så mere til Latif.
Jeg så ham kun på afstand, og det var ret mørkt.
-Du så ham aldrig, vel? -Egentlig ikke.
Din skiderik.
-Det er den her etage. -Gå.
Jeg vil have nærbilleder af alle på overvågningskameraerne.
Vi har tjekket med 6 og CIA. Ingen ved noget om Mahmoud.
Kan du hjælpe os, major?
Det handler ikke kun om gidslerne eller mine mænd, men også om Latif.
Mahmoud er et kodenavn...
...på en våbenforsker, som har lækket til os i næsten ti år.
-Så du kender ham? -Ikke hans identitet.
Men han ville overgive sig til mig på hotellet i aftes.
-Jeg var på vej derhen, da I ringede. -Hvorfor har du ikke sagt noget før?
Det var strengt fortroligt, og ikke noget England eller USA måtte vide.
Men Latif vidste det, ikke? Det er derfor, han er i Delhi nu.
-Hvad vil han med den våbenforsker? -Mahmoud trak sig for ni år siden.
Efter at Irakkrigen begyndte.
Han dukkede op sidste måned for at give viden mod at blive beskyttet.
Hvilke informationer tilbød han?
Hemmeligheder om masseødelæggelsesvåben.
Kemiske, biologiske, radiologiske og kernevåben.
Tiden trækker ud. Det har stået på for længe.
-Han sagde, vi skulle vente. -Vi har ventet længe nok.
Vi må skyde flere gidsler nu.
Men vi har jo vores ordrer.
Det her er mine ordrer. Tag ham.
Tilbage! Sid ned.
O Allah, forlad vore levende og døde.
Han sagde "Stå op, broder". Han vidste ikke, du var muslim.
Han skader ingen rettroende.
Han er kun en dreng!
Stop, broder! Der er ingen grund til at gøre det.
I Guds hænder.
Hvad var det, du sagde?
-Det er her. -Er du sikker?
-Hun må være gået. -Hvor er hun?
-Du vifter for meget med den der. -Hvor?
Hvis du slår mig ihjel, finder du aldrig ud af det.
Så slår jeg ham ihjel. Om ti sekunder.
-Sig ikke noget, Scott. -Det er der ingen fare for.
-Jeg ved virkelig ikke, hvor hun er. -Det er godt.
Jeg forstår ikke, hvad du siger. Var det fem? Jeg ved ikke, hvor hun er.
-Blev du ramt? -Den rikochetterede. Ud på balkonen!
Vi er lige bag dig, Scott! Løb!
Nu!
Lyset! Vanvittigt.
-Lad mig se på benet, Scott. -Vent på mig her. Bliv her.
For pokker. Sikket spild.
-Sig, jeg kommer til at danse igen. -Vi får se.
-Oberst? -Skru op.
Mindst fire gidsler lever. Vi viser optagelser fra overvågningskameraet.
Fire gidsler ses flygte fra terrorister...
Fortæl generalen, vores mænd lever.
Her du allerede fundet den?
Jeg har fundet kuglen. Den sidder op ad lårarterien.
Et forkert snit, og vi risikerer, at du forbløder.
Så får du skæld du af din kone.
Ikke flere jokes om din kone.
Siden du måske ikke overlever, må du hellere fortælle om Irak.
-Det er civilisationens vugge. -Du blev sendt hjem, din tosse.
Jeg antager, du er en god soldat, siden både du og de to piger lever.
Får jeg komplimenter? Jeg fornærmede vist den forkerte kontormajor.
-Hvad mener du? -Vi søgte masseødelæggelsesvåben.
Vi fik et tip om en konvoj med kemiske våben uden for Ramadi.
Men der var noget, der ikke stemte. Jeg tvivlede på oplysningerne.
Pludselig blev jeg anklaget for besiddelse af stoffer.
De fandt to kilo opium i mit skab.
-Du fik, hvad du fortjente. -Det var ikke mit.
-Så det var en fælde? -Nogen ville have mig ud af Delta.
-Du ved ikke hvem og hvorfor. -Jeg finder ud af det.
Og så sætter jeg den skideriks hoved på en pæl.
Åh gud... godt gået.
Løs bæltet. Langsomt.
-Se bare der. -Du overlever vist.
Jeg beklager, alt det dårlige jeg har sagt om dig.
-Hvad? -Det jeg har sagt bag din ryg.
Helt i orden. Jeg kan tage det.
Hvad gør vi nu?
Kom, søde. Du skal gemme dig her lidt. Vi er lige herude.
-Hvorfor det? -Du skal svare på et par spørgsmål.
Hvem fanden er du?
Iman Zubedah, fra et kosmetikfirma i London.
-Har du et pas? -På mit værelse... Jeg har tabt det.
-Belejligt. -Det er sandt.
De prøvede at slå os ihjel. Skal jeg tro på, du bare sælger læbestift?
De må have forvekslet mig med en anden.
Hvem er Mahmoud?
-Hvad? -De skød mig i benet.
Det gør mig lidt vred, så du må hellere tale sandt nu.
Hvem er Mahmoud?
Han er min mand.
-Og hvor er han nu. -Få mig ud herfra.
Så fører jeg jer til ham.
-Hent pigen. -Kom.
Ja, minister. Jeg forstår, at der er et international pres.
Men det operative ansvar er mit. Du må stole på mig.
Jeg går til venstre.
Ned.
-Blindgyde. -Jeg kan se et lig.
-Pokkers! -Kender du hende.
Ja. Hun var den anden pige, jeg mødte i baren.
Hun ville hente den her til mig.
Her.
Oberst, det er Stonebridge.
Michael. Du har mindre end en time, inden den indiske hær rykker ind.
Du må stoppe dem. Terroristerne slå alle ihjel.
-Umuligt. Har i fundet Mahmoud? -Nej.
Men jeg har en her, som siger, hun er hans kone. Iman Zubedah.
-Iman Zubedah. -Kender du det navn?
Hun er født i Storbritannien, flyttede til Pakistan i 1990.
Hun assisterede dr. Quadeer Khan i vores våbenprogram.
-Så hun er Mahmoud? -Det må hun være.
-Er Zubedah der? -Ja, selvfølgelig...
Pokkers. Hun stikker af.
-Scott! -Få fat på hende.
-Hvad er der? -Zubedah er Mahmoud. Kom!
Hør her søde. Nu skal du være modig og blive der.
Vi kommer snart, det lover jeg.
-Jeg går til venstre. -Jeg går til højre.
-Kom ud. -Slip mig!
-Tror du, du kommer ud uden mig? -Jeg prøver, slip mig.
Godt, jeg slipper dig.
Slap af.
-Gør ikke noget dumt. -Det var det, jeg hørte, du sagde.
-Hvad? -Om konvojen med våben i Irak.
-Der var jo ingen våben i Irak. -Det var meningen.
-Det forstår jeg ikke? -De ville placere dem der.
Planen blev opgivet, den aften der var invasion, og våbnene blev gemt.
Jeg ved, hvem der tog dem, det er derfor, Latif jagter mig.
Han vil bruge våbnene mod Vesten.
Hvis du taler sandt, vil briterne og amerikanerne beskytte dig.
Ligesom dig, da du begyndte at stille spørgsmål?
-Hvad mener du? -Du forstår stadig intet, vel?
Organisationen, som gemte våbnene, må sørge for at holde det skjult.
Og jeg kan ikke lade dig gå.
Gruppe et og to gå i stilling på taget.
Gruppe tre og fire, gør jer klar til at gå ind.
Rapporter tilbage til mig, når alle er klar.
-Satans! -Giv mig den.
Du... det ordner sig.
Dr. Zubedah... eller skal jeg kalde dig Mahmoud?
Han er et værdifuldt gidsel. Tag ham med.
Hurtigere.
-Fred være med dig, broder. -Og med dig.
-Er det der Mahmoud? -Det lykkedes.
Allah er den største.
Og hvem er han? Helten?
En amerikansk spion.
Scott!
-Solen stiger snart op. Forstået? -Jeg forstår.
Pistolen.
Vent, til de kommer. Du skal tage, så mange du kan. Jo flere, jo bedre.
Kom.
-Mahmoud og Scott er væk. -Vi kan undvære ham, ikke hende.
-Latif må kende en flugtvej. -Find den.
-Sir! -Rolig.
Cigaret?
-Skynd jer. Nu! -Hvor fører I mig hen?
Hvor fører I mig hen?
-Til et sted, hvor vi kan tale. -Så slår I mig ihjel.
Det kommer an på, hvad du siger.
Et, to, tre. Pokkers.
Hejs den forsigtigt op.
Roligt og stabilt.
Roligt. Se, hvordan jeg gør.
Roligt.
Helt roligt...
Sådan.
Pokkers!
Pressen skal væk.
Og helikopteren skal væk.
Angrebsgrupperne er klar-
-men ingen gør noget, uden min udtrykkelige ordre.
Skal ske.
Politiet skubber os tilbage, det er nok for, at undgå...
Nu begynder det.
-Hvorfor stopper vi? -Vi venter på eksplosionen.
Hør...
Kom...
Hør, du...
Hun skal på toilettet.
Toilettet?
Hun skal tisse.
Rolig! Rolig! Slå ham ikke ihjel.
Sig, hvad du havde at sige.
Oversæt. Oversæt!
Jeg har siddet her og iagttaget jer og bedt.
Jeg har bedt for, at du trykker på knappen.
For når du gør det, vil de mennesker, I har terroriseret, ikke lide mere.
Vi finder tryghed i Allahs favn, for vi har ikke slået nogen ihjel.
Men I, I som myrder uskyldige i Allahs hellige navn...
...I vil mærke vreden fra den almægtige gud. I har besudlet troen.
Var det alt? Sid ned.
Sid ned. Sid ned.
Tjek det!
Tilbage, tilbage.
Jeg slår hende ihjel.
Er du uskadt?
Kan du klare det?
Godt.
Jeg ved, du har været gennem meget. Men du må komme med mig. Kom.
Kom nu, vær så venlig.
Kom nu, hun er kun en lille pige.
Jeg beder?
Broder! Pigen skal på toilettet. Er det i orden?
-Tamah! Overvåg dem. -Tak.
Sådan...
Her er et godt sted.
Nu skal du være modig, ikke? Sæt dig ned.
Sådan, ned. Gør dig helt lille.
Dygtig pige, sådan, ja.
Sikke et stort sår, ikke?
-Skynd jer. -Det skal vi nok.
Jeg kommer snart tilbage. Det lover jeg, bliv der.
Ja, ja, jeg kommer.
Nu!
For fanden da. Godt grebet, kammerat.
Godt grebet.
De er venner.
Flot arbejde, sergent.
Godt, at se jer igen.
-Vi tager på hospitalet. -Ja, tak.
Oberst, det her er Iman Zubedah.
Oberst Grant, britisk efterretningstjeneste.
Major Ashkani, pakistanske ISI. Han kan garantere din sikkerhed.
-Jeg beklager, vi ikke nåede aftalen. -Det gør jeg også.
-Lad hospitalet se på dig. -Tak.
-Kom, der er ingen fare. -Det er i orden.
-Og Latif? -Ordren er udført, oberst.
Det var det, I ville opnå, ikke? At slå Latif ihjel?
Det er godt for jer.
-Hvad med jer? -12 gidsler er blevet dræbt.
Tre af mine mænd. Jeg bliver hængt ud i medierne-
-fordømt af politikerne og tvunget til at gå på pension.
Og din samvittighed?
Den er ren.
Køknet er en katastrofe, idioterne ødelagde det.
Jeg sagde, vi havde en kontrakt. Men nu kan jeg ikke finde den.
Jeg må have smidt den ud, da jeg ryddede op.
Undskyld al min snak. Det er nok det sidste, du orker.
Nej...
Jeg ved ikke... Det er vist lige præcis det, jeg har brug for at høre.
Michael...
Hvornår kommer du hjem?
Hvad sker der med Zubedah nu?
Jeg tager hende til det indiske militær, hvor hun bliver forhørt.
Vi deler alt, hvad vi finder ud af.
-Tak, major Ashkani. -En fornøjelse, oberst.
Chauffør! Vi kører.
-Hvornår er ansigtsanalysen klar? -Om få minutter.
-Du ser godt ud. -Tak.
Oberst.
-Er du immun overfor min charme? -Er alle ikke det?
-Din tur. -Tak, fordi du varmede stolen op.
-Hvad er det der? -Mine krav, når jeg skal arbejde her.
-Arbejde for Sektion 20? -Jeg vil have konkurrencedygtig løn.
Dækning af leveomkostninger, sygeforsikring-
-rejser til USA to gange om året, og jeg skal have betalt noget gæld af.
-Var det alt? -Nej, men resten er i mappen.
Skal jeg minde dig om, at du er blevet hjemsendt fra militæret?
Du er anset for uegnet til ansættelse selv af private militære enheder.
Må jeg minde dig om, at jeg gav Latif til jer på et sølvfad?
Du skulle identificere Latif. Du havde faktisk ikke set ham.
Nu har I set ham. Jeres mand og jeg reddede flere gidsler.
Vi er meget taknemlige for din medvirken.
"Taknemlige"? Var det ikke for os, var hotellet sprængt i luften.
Jeg vil overveje at ansætte dig under visse betingelser.
Du får standardløn uden nogle ekstra fordele.
Du skal følge alle ordrer til punkt og prikke og vise militær disciplin-
-og respekt i alle henseender.
Og ikke mere flirt på jobbet, ellers bliver du tiltalt for sexchikane.
Jeg tror ikke, du får et bedre tilbud noget andet sted.
I orden. Tak.
-Er vi ved at begå en fejl? -Det kan sagtens være.
-Jeg er med! -Miraklernes tid er ikke ovre.
Du er bare jaloux, fordi hun vil have mig. En drink?
-Vi må tale om noget først. -Stonebridge, Scott...
Det er manden fra hotellet, ikke? Manden, vi tror, er Latif?
Ifølge databasen er det Abasi Sawalha-
-som leder en yemenitisk terrorgruppe, der støtter Latif.
-Hvem fanden er Latif så? -Oberst.
-Er det her den rigtige vej? -Det ved jeg ikke.
-Jeg har ikke besøgt basen før. -Der er noget galt.
Hvad sker der?
Hvad sker der, sig det?
-Pokkers... -Hvad sker der? Hvorfor standser vi?
Hvorfor standser vi?
Du skal fortælle alt, hvad jeg vil vide.
-Hvem er den døde mand? -Det er den rigtige major Ashkani.
Lær af det her. Latif narrede os alle sammen.
Jeg tog ham med herind, ind i basen.
Og jeg gav ham Mahmoud.
Husk det. Han må aldrig vinde igen.
Aldrig mere.
-Skal du af sted? -Ja.
Hvorfor? Vi har stadig noget tid.
-Vi kan ikke fortsætte sådan her. -Vi har talt om det her.
-Kerry og jeg prøver... -I var så unge, da I mødtes.
Du vidste ikke engang, hvem du var, det sagde du selv.
Det ændrer ikke på noget.
-Jeg elsker dig. -Stop.
-Du elsker mig. -Stop.
Vi må begge to stoppe.
Kan du det?
Michael!
-Hej, min ven. -Hej.
-Hvad vil du her? Gnide salt i såret? -Jeg ville tale udenfor basen.
-Om hvad? -John Porter.
Han kunne have givet en hvilken som helst kode til Sektion 20.
Men han brugte en kode, kun en person kender. Det er dig.
Hvorfor?
Porter ville have dig med i enheden. Jeg ved ikke hvorfor?
Jo, det gør du.
Skiderikker!
-Porter stolede ikke på Sektion 20. -Du gættede det i første forsøg.
-Det kan jeg ikke tro. -Kom nu.
Du og Kate vidste, at John var i Lahore?
-Giv mig Latifs hoved på et fad. -De har flyttet ham.
Latif stak af, netop som I kom. Hvordan kunne han vide det?
Den, der forrådte John, søgte Sektion 20 eller en, som var tilknyttet.
Uanset hvad, er resultatet det samme.
Vi mistede en god mand den aften!
-John Porter. -Møg!
-Latif kendte Johns navn, -Ville John have afsløret det?
Nej. Men du bad ikke Grant om job, bare for at blive soldat igen, vel?
Zubedah fortalte om en konspiration om våben i Irak.
Organisationen, som gemte våbnene, må sørge for at holde det skjult.
John vidste, at forræderen, våbnene, Mahmoud-
-Project Dawn, alt, hængte sammen med det, jeg var ude for i Irak.
Vil du bevise alt det her bare for at få en kugle for panden?
Egentlig ikke.
Det lyder, som om du har brug for støtte.
Det gør du også.
Ann–Marie B. Sørensen www.broadcasttext.com